Olivia Judsonová: Sexuální poradna dr. Tatiany pro všechna živá stvoření
Praha, Dokořán a Argo 2003. 262 S.

Koncem loňského roku se na pultech českých knihkupectví objevila kniha, která by neměla uniknout pozornosti zainteresovaných laiků ani sexuálních a manželských poradců. Nemohu s čistým svědomím říci, že by ji snad mohli používat přímo ve své praxi, nicméně v ní mohou objevit mnoho zajímavostí, jež rozšíří jejich profesionální obzory. Kniha je navíc psaná velmi svěžím stylem.
  Jak napovídá podtitul publikace: "Úplný průvodce evoluční biologií sexu", předkládané poznatky pocházejí převážně ze zoologie. Autorka je v oblasti, o níž píše, nemálo erudována - ne každý se může "pochlubiť' doktorátem z evoluční biologie z Oxfordu. Vážné zájemce o biologii navíc nadchnou skvěle zpracované poznámky v závěru knihy i podrobný přehled použité literatury. Velmi zajímavá je vlastní forma knihy, text je psán jako soubor krátkých dotazů a vyčerpávajících odpovědí na ně. Dr. Tatiana je tak s jistou nadsázkou britskou obdobou naší známé tety Sally z Mladého světa (paní Jiřiny Hanušové) či MUDr. Fifkové. Jediný, avšak poměrně závažný rozdíl je, že dr. Tatiana nepřijímá dotazy od čtenářů, ale od všemožných jiných forem života - primitivními hlenkami počínaje, přes cvrčky, ploštice a ježovky až po kondory, kapustňáky, hyeny či slony, Všechna tato stvoření se na dr. Tatianu obracejí se svými problémy z oblasti milostného života. Někdy jsou to obavy z traumatické sexuální zkušenosti, z velikosti a tvaru penisu či nevěry partnera. Věděli jste, že u řady druhů zvířat jsou dva typy samečků? Jedni jsou nápadní, velcí a na první pohled poznatelní, druzí jsou drobnější a velmi se podobají samičkám. Velcí samečci si uzurpují právo na většinu samiček a ztrácejí spoustu času v bojích s jinými samečky, zatímco tí drobní se pokradmu vloudí do jejich harému a užívají si.
  Nebo o nevěře jinak - bylo zjištěno, ze samci křečků kalifornských jsou extrémně věrní, Vědci, kteří zaměřili svou pozornost na tuto zvláštnosti, zjistili, že za to může vasopresin, respektive specifická distribuce receptorů pro tento hormon v jejich mozcích, I laboratorní myšáci, u kterých byl genetickou manipulací pozměněn gen pro distribuci tohoto hormonu, nejevili zájem o jiné samičky než o tu svou. Naproti tomu za žárlivost může závislost na partnerovi - mezi největší žárlivky u zvířat patří samičky hrobaříků, samice nutně potřebuje pomoc samce se zahrabáním mršiny - potravy pro potomstvo. I na další palčivé problémy lidí lze najít vhodné příklady ve zvířecím světě. Pokud jste dočetli až sem, tak vás téma zřejmě zaujalo - a věřte, dr. Tatiana je vhodnou četbou pro poučení i pro pobavení. A perlička na závěr. Trápí vás, že nemůžete najít vhodného partnera/partnerku? Nechtěli byste raději být hlenkami? U těch je dosud známo přes 500 pohlaví - a rozmnožovat se lze se všemi ostatními! 
Nicméně já bych stejně neměnil. A vy? Ivan H. Tuf

PSYCHOLOGIE DNES 5/2004 www.portal.cz/psycho