Jak to bylo za totality

	Nakladatelství Dokořán ve spolupráci s Ústavem českých dějin FF UK a Vyšší odbornou školou publicistiky vydalo pod vedením editora Petra Blažka sborník studií Opozice a odpor proti komunistickému režimu v Československu 1968-1989. Sedmnáct historiků převážně mladší a střední generace rozebírá konkrétní projevy opozice – první vzedmutí odporu (reakce na výročí okupace, vystoupení bývalých komunistů apod.), ustanovení významných skupin (Charty 77, Hnutí za občanskou svobodu, Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných atd.) připomíná úlohu statečných žen v Chartě 77, postoj katolické církve i situaci na Slovensku. Zdůvodňují, proč byla působnost Charty 77 a dalších hnutí omezena – důvody vidí v intelektuální uzavřenosti a neschopnosti oslovit širší okruh lidí. Milan Otáhal ve studii Programová orientace disidentu 1969 – 1989 ovšem objektivně podotýká, že izolaci těchto hnutí způsobil i morální marasmus v Československu po sovětské okupaci a ochota občanů nechat se zkorumpovat sociálními výhodami Husákova režimu.
	Zajímavé jsou pasáže zabývající se vývojem v Chartě 77. Snaha představitelů undergroundu podílet se na spolurozhodování jíž hrozila rozkolem hnutí a východiskem se stal kompromis v podobě pořádání fór Charty 77, které organizovala mladá radikálnější generace.
	Sborník ozřejmuje řadu skutečnosti, které unikly i pamětníkům, plasticky popisuje souvislosti a především objektivně hodnotí přínos jednotlivých opozičních skupin.

(mš, as)
Týdeník naše rodina 5. 4. 2005