Author: Marcela Turečková
Company: Dokořán

Pesimismu

Spousta lidí studuje, bádá a snaží se pochopit zákonitosti lidského rodu a lidského chování. Zástupy sociologů, psychologů, antropologů, filozofů, pedagogů a dalších moudrých nám už velmi dlouho vysvětlují, jací vlastně jsme a jak se máme chovat. Aristoteles, Platón, Seneca, Spinoza, Hegel, Kant, nedej bože Lenina dlouhá řada dalších a dalších se nás, lidský druh, snaží nacpat do své škatulky; vymezit nám jasné hranice a popsat modely našeho chování. Občas se jim, pravda, trochu vymkneme a vrátíme se naším jednáním někam krátce před dobu kamennou. Pazourkové nože a pěstní klíny ovšem nahradíme tu obrněnou jízdou, tu minovým polem, jindy ostnatým drátem nebo plynovou komorou. Dějinami lidského rodu se vine podivná nit sebedestruktivity, která je potom většinou dalšími generacemi moudrých mužů  vykládána jako slepá ulička dějin a velký historický omyl. Takový omyl , zpravidla zcela zabrzdí ekonomiku a slepá ulička bývá ucpána mrtvolami. Pak je chvíli klid, vymýšlejí se další vzorce chování a škatule a krabičky, do kterých bychom se vešli, ale zanedlouho zase někdo z krabičky vyleze. Při tom lezení většinou spadne na hlavu. takže jeho další činy jsou potom dostatečně ší1ené, a tím pádem i historicky zaznamenatelné. To, co se tady teď pokouším rozvést, je v podstatě obsahem knihy Johna Graye Slamění psi, kterou s výstižným podtitulem O lidech a jiných zvířatech vydalo nakladatelství Dokořán. Autor, který je profesorem moderního evropského myšlení na London School of Economics a již 21 let přednáší filozofii, se vyjadřuje o západní civilizaci velmi nevybíravě. Skoro to vypadá; že jsme opravdu smečka pomatených a krvelačných bestií. Kniha dokonce, na rozdíl od knih výše jmenovaných zasloužilých starců, neposkytuje žádnou alternativu, žádné východisko. Pokud za něj nelze považovat 
taoismus, jenž je autorovi očividně nejsympatičtější a od jehož mytického zakladatele Lao-c' převzal také název i motto' své knihy: „Nebe a země neznají lidskost zacházejí s myriádami tvorů jako se slaměnými psy". Přes pesimismus knihy ji považuji za užitečnou: dostat dobře vynadáno je občas potřeba. A ruku na srdce, nemáte té naší civilizace už někdy plné zuby? 

Jiří Padevět