Author: Marcela Turečková
Company: Dokořán

Anthony Aveni: 
Schody ke hvězdám 
Astronomie dávných civilizací 
Argo/Dokořán, Praha, 2004, 272 stran

Archeoastrononůe je velmi lákavým tématem a bylo o ní již napsáno velmi mnoho knih, počínaje naprostými braky až po jedinečná veledíla. Aniž bych se vás snažil napínat, Aveniho kniha není ani jedním, nicméně dlí bezpečně v té pozitivní - přečteníhodné a k přečtení vhodné - polovině. Ba co víc, lze dodat, že kniha podobná Aveniho Schodům českému čtenáři již delší dobu chyběla. Velice solidní grafická úprava a kvalitní a čtivý překlad od Jakuba Rozehnala a Michaely Tiché vždy znovu potěší, i když u tandemu Argo/Dokořán považujeme tyto okolnosti spíše již za samozřejmost. 
Střízlivá, možná až (v dobrém smyslu slova) konzervativní kniha, napsaná vskutku erudovaným vědcem, který se na leckterém z výzkumů osobně podílel, je rozdělena na šest víceméně nezávislých částí. Po krátkém úvodu následuje kapitola nejobecnější, která může být různými čtenáři hodnocena velmi rozdílně. Popis pohybu míst východů a západů Slunce či Měsíce na obzoru a kličkujících planet po obloze je zvláště pro velkoměstského laika čtivem nanejvýš pozoruhodným, poučený astronom (amatér) zde mnoho překvapivého nenajde. Celá kapitola je však propletena historickými odkazy a perličkami, které pak již komukoli poukazují na zajímavé souvislosti.
Další tři kapitoly pojednávají postupně o megalitických stavbách Británie, zejména pak o Stonehenge, dále o mayských pozorovatelích oblohy a zejména o roli Venuše. Pátá kapitola je věnována incké astronomii. V ní hrálo nejvýznamnější roli hlavní město Cuzco, které bylo jak obrazem celého vesmíru, tak i architektonickým kalendářem. Krátká závěrečná šestá kapitola poukazuje na důležité momenty v historii (západní) civilizace, které formovaly náš současný postoj k astronomii a k vědě vůbec.
Tři stěžejní kapitoly knihy - o Stonehenge, Mayích a Incích - jasně ilustrují, že hvězdná obloha v časech našich dávných prapředků hrála v jejich životech daleko větší roli než dnes. Tehdejší lidé pilně a pečlivě pozorovali oblohu - a co je stále překvapující - že zcela nezávisle na různých místech světa dosáhli neobyčejné přesnosti. Byli schopni konstruovat nebývale přesné kalendáře (či efemeridy planet), předpovídat některé události na dlouho dopředu. To svědčí o tom, že lidé různých podob a dob jsou si ve svých nitrech přese všechno velmi podobní. Jejich předpovědi měly dozajista i velký náboženský význam, nicméně ani zde nemůžeme hnát věci do krajnosti. Musíme být opatrní, abychom do myslí našich předků nevkládali svoje současné myšlenky. Můžeme asi souhlasit s Avenim, že Aubreyovy jámy u Stonehenge jen stěží mohou být počitadlem zatmění a celé Stonehenge dozajista nebude neolitickým počítačem... Koho podobné úvahy Iákají a kdo si chce udělat vlastní názor, nechť si tuto knihu dozajista přečte.
. Michael Prouza