Michio Kaku 
Fyzika nemožného

Přeložil Petr Liebl, Argo a Dokořán 2010, 291 s. 

Denní zpravodajství dnes vědu nikterak nepomíjí, vědecké novinky jsou však prezentovány s důrazem na senzaci a způsobem krajně klipovitým. Tak se třeba dočtete, že nějaký vědecký tým se přiblížil dosažení neviditelnosti a na této technologii se dále pracuje. Pak se o rok později objeví o neviditelnosti zase stručná noticka, aniž by vše ale bylo zasazeno do obecnějšího rámce. Zpravodajství takhle prostě funguje, ale co když by člověk přece jen chtěl získat systematičtější a solidní informace o těchto „senzacích“? Takovému čtenáři je určena kniha amerického teoretického fyzika a popularizátora Michia Kakua. Ten podrobně rozebírá jednotlivé „nemožné“ technologie, od neviditelnosti a silového pole přes přenos myšlenek (nikoli pomocí paranormálních sil, nýbrž nukleární magnetické rezonance), nadsvětelné rychlosti a cestování v čase. Výraznou inspirací pro výběr technologií mu byl seriál Star Trek, ale i jiná sci -fi(A. C. Clarke třeba u výtahu na oběžnou dráhu). V zásadě probírané technologie rozděluje na takové, které by se mohly realizovat již v tomto století, na ty, jež vyžadují zvládnutí pro nás nepředstavitelných sil, a konečně třetí kategorie jsou pak technologie nemožné zřejmě v principu, tj. nepovolené fyzikálními zákony.
Povzdechnout si lze jen nad tím, že poměr ceny knihy k počtu stran (jistě krajně hrubé měřítko) u populárně vědeckých knih se již výrazně a zřejmě nevratně přehoupl přes 1:1.
Pavel Houser